Hej med jer! Hej med jer!
(barnegråd)
Gør det ondt? Okay.
- Navn? - Kevin Abdela.
Kevin Abdela. Godt, Mary. Du skal nok klare dig.
Hun bliver rask igen. Hun skal beholde den på i fire uger.
Selv når det ikke gør ondt længere, skal hun beholde den på.
Vi pakker sammen om ti minutter!
- Najeeb? - Ja.
- Vi tager to til hver. - To? Vi tager fire til.
Hun skal have noget mod feberen.
Tre gange om dagen.
Kom tilbage...
Najeeb, kom med en båre! Gør klar til operation.
Forsigtig nu. Kom, kom.
Bind mig på ryggen. Jeg har brug for hjælp.
Hun klarer den. Tjek hendes puls. Hun klarer den.
Jeg skal bruge noget lys.
- Sover patienten? - Ja.
Swabs.
Tag swab'en.
Klemme. Hvad siger pulsen?
Pulsen er 78. Stabil.
Okay. Hold fast.
Klemme. Hun ser stabil ud nu.
Jeg troede ikke, hun ville klare den. Jeg har set den slags skader før.
Det er en lokal bandit. Big Man.
Han vædder med sine mænd -
om barnets køn. Og sprætter pigerne op for at se det.
"Og Døden gav hvert klenodie for en sang.
Og nattergalen blev ved endnu at synge.
Den sang om den stille kirkegård, hvor de hvide roser gror, -
- hvor hyldetræet dufter, -
- og hvor det friske græs vandes af de efterlevendes tårer.
Da længtes Døden efter sin have -
- og svævede som en kold, hvid tåge ud ad vinduet.
'Tak, tak' sagde kejseren.
'Du himmelske, lille fugl, jeg kender dig nok!
Dig har jeg jaget fra mit land og rige, -
og dog har du sunget de onde syner fra min seng, -
fået Døden fra mit hjerte. Hvorledes skal jeg lønne dig? '
'Du har lønnet mig,' sagde nattergalen.
'Jeg har fået tårer af dine øjne, første gang jeg sang.
Det er de juveler, der gør et sangerhjerte godt.
Men sov nu, og bliv frisk og stærk. Jeg skal synge for dig.'
Og den sang, og kejseren faldt i en sød søvn, -
så mild og velgørende var søvnen."
Hun læste den altid for mig som godnathistorie.
- Det var godt, han gjorde det. - Det tror jeg også.
Hej, Hanna. Det er min mor. Det er Hanna.
- Og nu skal de bo hos dig? - Ja.
Christian glæder sig vist til at komme hjem.
Det er svært at fatte, hun er væk.
Christian?
Jeg vil sige til dig, at du klarede det virkelig fint.
Jeg er stolt af dig. Det ville mor også have været.
Du behøver ikke sige noget hele tiden.
Vi kan vel tale sammen.
Du behøver ikke gøre det for min skyld.
- Er du klar? - Kommer nu.
- Godmorgen, Mohammed. - Godmorgen.
Så kører vi.
Hej.
Hej, min skat.
- Velkommen. - Hej, mor.
Her er så meget plads. Masser af fred og ro. Jeg forstyrrer dig ikke.
Der er sat internet op. Du må selv vælge, hvilket værelse du vil have.
- Det er jo det mindste værelse. - Det er fint.
- Du behøver ikke beslutte dig nu. - Må jeg selv vælge eller ikke?
Jo, men dit skrivebord og din seng kan næsten ikke stå her.
Men du bestemmer selv.
Det gør du.
Der er fin udsigt i hvert fald.
Du tager den selv.
Hva' så, rottefjæs?
- Har du fået luft i dækkene? - Har du tabt dit underbid?
- Er du spændt? - Ja.
- Skal jeg gå med dig ind? - Nej. Selvfølgelig ikke.
- Så hav det godt. - Ja.
- Vi ses. - Kravl mellem vores ben, din rotte.
- Gå hjem og spis noget ost. - Er du ikke en rotte?
- Er der noget galt? - Omvandrende springvand.
- Svensker, mand. - Mutant! Hvor er du grim!
Fucking rottedyr!
Sæt jer lige ned, og prøv at tie stille.
Sæt jer ned! Hvis er det her?
Det her er Christian. Ti nu stille.
Christian har boet i mange lande og er lige flyttet hertil fra London.
- Kan han tale dansk? - Selvfølgelig kan han dansk, Trine.
Nå, vi skal lige skrive din fødselsdag ind i kalenderen.
- Hvornår har du fødselsdag? - 7. juli.
Det er samme dag som Elias. Det er da meget sjovt.
Det er da meget skægt. Prøv nu at tie stille.
Så kan du passende sætte dig ved siden af Elias.
(børn buher)
- Hold nu op. - Stakkels dig!
(læreren tysser)
Så kan vi jo snakke om London i klassens time. Spændende.
Men nu skal "Ind i historien" frem. Tag den nu frem.
Jeg gider ikke kæmpe med jer. Jeg orker det ikke.
Nej!
- Vil du låne en pumpe? - Nej tak. Det er lige meget.
De har også taget ventilerne. Det gør de altid.
- Jeg trækker bare. Det er okay. - Hvorfor ikke tage fra de andres?
- Så skal han jo trække hjem. - Så er det hans tur i dag.
(luft fiser ud)
- Her. - Tak.
Står I og pifter andre folks cykler? Og hvem fanden er du?
Jeg hedder Christian.
Christian? Hvad laver du med rottefjæset?
- Rottefjæset? - Ja, han har tænder som en rotte.
Jeg går ikke og glor ind i folks mund.
Det er meningen, du skal gribe.
Og du trækker bare din cykel hjem.
- Er du okay? - Ja.
Det må du undskylde.
- Skal jeg ikke hjælpe dig? - Nej, det er fint.
- Er du sikker? - Ja.
Det må du virkelig undskylde.
Den her sad da fast, hvad? Hvor mange har du spist?
Hej, skat.
- Har du haft en god dag? - Ja, fin.
- Kig lige på mig, du. Er du sikker? - Ja.
- Er du sikker? - Ja.
Hvis du lyver for mig, så spiser jeg dig!
Jeg vil også!
Lad mig nu være! Bare lad mig være.
Elias...
Jeg hader dig.
- Sover du ikke? - Nej, jeg skulle lige spille færdig.
- Er det blod på skjorten? - Vi spillede bare fodbold.
- Har du fået en på tuden? - Nej. Det var et uheld.
Går du ikke med ned i køkkenet og holder mig med selskab?
- Det kunne være hyggeligt. - Jo, lige om lidt.
- Hej, far! - Hej, min skat.
- Hvor er det godt at se dig. - I lige måde. Jeg har savnet dig.
- Hvordan har du det? - Har du haft en god tur?
Lang. Men ellers god.
Hej.
Morten har lavet en gave til dig, hvis du var sulten.
- Er du blevet klippet? - Næ.
Det var fint at høre, hvad du havde at sige, Elias.
Men vi vil snakke lidt med dine forældre alene, hvis det er okay?
- Hvad siger I til det? - Lad os nu være rimelige.
Elias isolerer sig selv meget. Det må vi forholde os til.
Hans cykel bliver piftet hver dag. De kalder ham rottefjæs.
Det er ikke Sofus, der pifter hans cykel.
Måske ikke ham personligt. Men han har sin egen lille mafia.
Det er ham, der finder på det.
Vi skal ikke give Sofus ære for mere end...
Andre elever får faktisk også piftet deres cykler.
Det er vi selvfølgelig opmærksomme på.
Det er jo heller ikke nogen nem situation for Elias.
Med dig, Anton, som rejser så meget.
Det må være svært for Elias, at hans far er så meget væk.
Og hvis der så også er en masse problemer mellem jer.
- Hvad er det for nogle problemer? - Jeres separation, Marianne.
Nu skal jeg sige dig noget.
Du skal ikke blande dig i vores privatliv.
Det har intet med noget at gøre!
Nej, lad lige være. Jeg er chokeret over, at vi skal høre på det der.
Det ender jo med, at vi må flytte Elias, fordi Sofus er en lille...
...sadistisk psykopat!
Hvis vi skal forsøge -
at forholde os konstruktivt til det her, hvad foreslår I så?
Måske skulle du prøve at købe blomster til mor?
Eller noget chokolade?
(Anton griner)
- Du er endnu grimmere tæt på. - Fuck af med dig, mand!
Hold så kæft. Du er fra Sverige.
- Du skal kraftedeme kysse min sko. - Hva' så, din taber?
Hvor er du klam.
Hva' så, Elias? Det der i går, ikke? Hvis nogen spørger...
- Jeg siger ikke noget. - Der skete ikke noget med ham.
Du holder din kæft.
Hvis du siger noget, så er du færdig.
- Du rører mig aldrig igen! - Jeg gør ikke noget.
Hverken mig eller nogen andre.
Jeg er fucking ligeglad med, om du dør. Kan du fatte det?
Gem kniven. Du bliver smidt ud.
Vi har ændret på din medicin. Det kan gøre dig forvirret.
Fik du lidt mad i går?
Jeg spiste rub og stub. Flæskesteg. Det smagte dejligt.
- Du er da ved at blive forvirret. - Marianne?
Nu har de ringet to gange fra Elias' skole. Du må ringe dem op.
- Du har glemt at tænde din mobil. - Jeg har den slet ikke på mig.
- Du lyver, Elias. Hvorfor lyver du? - Jeg lyver ikke.
Christian har indrømmet, han havde en kniv.
Han slog ham flere gange i hovedet.
Jeg så dem kun slå hinanden. Der var ikke nogen kniv.
Nu skal du høre. Elias har lige fortalt, du havde en kniv.
- Jeg havde ikke nogen kniv. - Okay.
Hvis alle lyver, må du fortælle sandheden.
Han slog mig. Og så slog jeg ham.
- Du slår ham med en cykelpumpe? - Jeg blev nødt til det.
Han var meget større end mig. Han var ved at smadre mig.
Elias, det er altså alvorligt, det her.
Han kan miste synet på det ene øje.
Så kan han lade folk være i fred.
Dav.
- Hej, Marianne. - Hvor er Elias?
- De taler lige med politiet. - Hvad er der sket?
Det var et ubehageligt overfald. Der var vist en kniv involveret.
- Det kan ikke være rigtigt. - Det ligner ikke Christian.
- De har ikke fundet en. - Hvad har det med Elias at gøre?
- Har Elias slået Sofus? - Vi ved det ikke.
Vi lader politiet tale med dem. Så finder vi ud af, hvad der er sket.
Er det rigtigt, Sofus er blevet blind?
- Hvem siger det? - Politiet.
Nej. Han får ondt i hovedet og nok også et ar, men han klarer den.
Det kunne være gået meget mere galt.
Hvorfor sagde du ikke, han havde slået dig?
Så kunne vi have talt med ham og hans mor og far.
- Alle mulige så det. - Det er da ikke noget svar.
Hvis jeg ikke slog igen, ville alle tro, de også kunne slå mig.
Fortæl mig, om han havde en kniv. Jeg lover ikke at sige det.
Han havde ikke nogen kniv. Lad nu være at spørge.
Hvis du slår ham, så slår han dig. Så holder det aldrig op.
Kan du ikke forstå det? Det er sådan, der bliver krig.
Ikke hvis man slår hårdt nok første gang. Du ved ikke en skid om det.
Sådan er det på alle skoler. Nu er der ingen, der tør gøre mig noget.
Jeg vil ikke spørge dig om den kniv igen. Forstår du det?
Men du skal vide, at du kan fortælle mig alt.
Forstår du det?
(mobil ringer)
Ja.
- Det er mig. - Hej.
- Sov du? - Næ.
Hvad laver du?
Jeg er på diskotek med Flemming "Bamse" Jørgensen.
Hvad vil du?
Bare snakke lidt.
Her er kedeligt uden dig.
- Har du snakket med Elias? - Selvfølgelig.
Jeg savner dig.
Lad være med det der.
Jeg har sagt undskyld.
Og jeg mener det af hele mit hjerte.
Jeg var faktisk ret stolt over os.
Jeg var.
Stolt over, vi ikke var som andre, der giver op og bliver skilt.
Jeg var stolt over, vi elskede hinanden.
Det gør vi jo stadig.
Men Anton...
Jeg har dummet mig godt og grundigt.
Jeg har forsøgt...
Jeg har prøvet at forklare, hvordan jeg kunne komme så langt ud -
og opføre mig så åndssvagt. Jeg har forsøgt...
Du var kun optaget af hende, hver gang du var hjemme.
Det gør bare stadig ondt.
Alt det, vi havde sammen.
Og når du var her, det var bare løgn.
Det var bare ren indbildning.
Jeg elsker dig.
Jeg ville gerne tilgive dig, men jeg kan ikke følge med.
- Sådan er det bare. Godnat. - Nej, vent. Du må ikke lægge på.
(klik)
Så synes jeg, vi betragter den sag som afsluttet.
I har alle tre dummetjer. I har været lige gode om det.
I har lært, at der ikke kommer noget godt ud af at slås.
- Nej, det gør der ikke. - Det kunne være endt meget værre.
Så nu skal Elias og Sofus give hinanden hånden.
- Undskyld, Elias. - Godt.
Og Christian og Sofus. Giv hinanden hånden.
Undskyld.
Og så ses vi på mandag som gode venner.
- Glæder I jer til temaugen? - Ja.
- Hele skolen er på den anden ende. - Vi glæder os.
- Hvad skal du lave, Sofus? - Jeg er i våbengruppen.
- Vi skal lave musketter. - Selvfølgelig.
- Og Elias? - Jeg er i gruppe med Christian.
Vi skal lave en model af Rundetårn.
Vil du følges, Christian?
Nej. Kom, Elias.
Det er her.
- Vil du have den? - Tak.
Fedt!
- Christian? - Ja?
Jeg tager af sted nu. Jeg prøver at nå fireflyveren i morgen.
Jeg skal nok ringe til dig.
- Du kan spise med, hvis du vil. - Tak, men jeg skal nok hjem.
- Så kan du spise med i weekenden. - Kør nu bare, far.
Vi ses.
- Hav det godt, Elias. - I lige måde.
- Hvor skal han egentlig hen? - London.
- Hvor er din mor henne? - Hun er død.
Min mor og far er også i gang med at blive skilt.
- Hvorfor døde hun? - Hun havde kræft.
Først troede man, hun ville blive rask, men det gik ikke.
- Hun blev brændt. - Okay.
Begravelser er noget svineri. Ligene rådner og siver ned i grundvandet.
Jeg skal brændes, når jeg er død. Skal du ikke også det?
Måske. Det har jeg ikke rigtig tænkt på.
- Hvad er det, vi skal her? - Op.
- Kan man det? - Selvfølgelig.
Kom.
- Wauw, det er godt nok vildt. - Ja.
Jeg har tit været heroppe, når jeg var hjemme på ferie.
- Hvor er dit hus? - Hvor mit hus er?
- Det ligger derude omkring. - Okay.
Der er sygt langt ned.
Ja, sådan der.
Vi var oppe på en silo nede ved havnen. Der var langt ned.
Det må du ikke.
Christian er der hver dag. Man kan se vores hus deroppefra.
Jeg kender det. Derfor siger jeg, I ikke må lege der.
Det er farligt. Lov mig, du ikke gør det igen.
Ikke bare "mmm". Du skal love mig det.
- Hvor er pumpen? - Her.
- Lover du det? - Ja.
- Hvad lover du? - At jeg ikke går derop igen.
Nu pumper vi den lige.
- Sæt den ned her, drenge. - Må vi få en is?
- Ja. Sæt den forsigtigt ned. - Jeg vil gynge.
Tak for hjælpen.
Hvor var det sjovt at sejle i kajak.
- Lad være! - Kom, drenge.
Hey! Hvad laver du? Morten!
Hold op med det der. Hvad laver I? Hvorfor slås I?
- Hvad har I gang i? - Han tog min gynge.
- Hvorfor det? - Han slog mig uden grund.
- Hvorfor slog du ham? - Det gjorde jeg heller ikke.
- Hvorfor slås om en gynge? - Hvad sker der her, mand?
Jeg gyngede, så kom han og irriterede mig.
- Du skal ikke tage hans gynge. - Børn skændes jo...
Jeg vil ikke se dig røre min søn en gang til. Fatter du det, mand?
- Jeg har ikke rørt ham. - Skrid med jer.
Skrid med jer!
Hvad fanden er der galt med dig? Se på mig.
Du skal kraftedeme altid slås. Der er altid fucking ballade med dig.
- Undskyld, far. - Du har ikke gjort noget galt.
Gør det ondt? Skal vi på hospitalet?
- Det skal vi ikke. - Det må du rigtig meget undskylde.
- Skulle du ikke ringe til politiet? - Ja, far. Du må ringe til politiet.
- Det skal vi ikke. - Han slog dig.
Nu tager vi hjem. I må spise jeres is i bilen.
Så snakker vi ikke mere om det.
- Det er ikke så godt, vi er heroppe. - Hvorfor ikke?
- Hvad er det, du skal? - Bare være her lidt.
Jeg må se at komme hjemad.
- Der er han. - Hvem?
Idioten, der slog din far.
Kom.
(hund gør)
- Der kommer han. - Vi slår adressen op på nettet.
- Hey! Hvad fanden laver I? - Løb nu, for helvede!
- Hej, far. - Hej.
Kom, min skat.
- Alt i orden? - Ja ja.
- Hvad laver du her? - Jeg vil aflevere det her.
Jeg ved, hvor ham, der slog dig, arbejder.
- Hvorfra? - Det ved jeg bare.
Hvordan har du fundet ud af det?
Mig og Christian så ham. Det stod på hans bil.
- Har I været oppe på siloen igen? - Nej nej.
Christian har nok. Han er der hver dag.
- Men du har ikke? - Jeg har ikke.
- Er du sikker? - Ja.
Vil du ikke gøre noget ved det der?
- Hvad skulle jeg gøre? - Du kunne banke ham.
- Mener du det alvorligt? - Ja.
- Tør du ikke? - Det er ikke det, det handler om.
Man går ikke rundt og slår folk. Det er der ingen, der får det bedre af.
Hvordan ville verden så se ud?
Han er en idiot. Hvis jeg slår ham, er jeg en lige så stor idiot.
Så kommer jeg i fængsel, og du har ingen far. Så vinder han.
Måske ville mor synes, det var dejligt, du ikke var en wimp.
Jeg har lovet mor at komme hjem, så jeg smutter.
Hvem er nu en wimp?
Det er du.
- Hej! - Hils mor fra mig.
Hallo!
- Hallo! - Hej. Jeg søger en Lars.
- Hvad siger du? - Arbejder her en, der hedder Lars?
- Lars? - Lars?
Lars! Det er Sverige.
- Hej. - Hej.
Kan du huske mig?
Jeg hedder Anton. Vi mødtes på legepladsen.
Du gav mig en lussing. Kan du huske det?
Det kan jeg sgu godt huske.
- Hvad vil du her? - Hvorfor gjorde du det?
- Du skal ikke røre mine unger. - Jeg skilte bare to børn ad.
Flot. Ved du, hvad du skal?
Hold dig væk fra mig og min søn.
Så sker der ikke noget. Okay? Forstår du det?
Skal jeg fortælle, hvorfor du gjorde det?
Du skal holde din kæft. Pil tilbage til Sverige, hvor du kommer fra.
- Ingen her forstår, hvad du siger. - Slog du mig, bare fordi du kunne?
- Ja, præcis. - Du skal holde kæft, Lars.
Skal jeg slå dig igen?
Du er en idiot, der godt kan lide at føle, du har magt over folk.
- Det har du ikke. - Hold nu op, Lars.
- I skal ikke være bange, drenge. - Hvad er det, du vil?
Hvad jeg vil? Jeg vil vise børnene, atjeg ikke er bange for dig.
- Du kan ikke gøre mig noget ondt. - Du er ikke bange for mig.
Jeg kan ikke gøre dig ondt? Det er lige præcis det, jeg kan.
Jeg tror, du skal tage hjem nu. Tag dine unger, og tag hjem nu.
Børnene blev bange for dig, da du slog mig.
De blev rasende og fandt ud af, hvor du arbejdede. Derfor er vi her.
Det er rigtig flot, de kunne finde ud af, hvor jeg arbejder.
Godt klaret.
Du er så stor en idiot, at du ikke kan sige undskyld foran børnene, -
men vil fortsætte med at slå.
- Hvad? Hvad vil du? - Nu går vi hjem.
Skal du have mere?
Skrid hjem til Sverige, din svans.
Det gjorde ikke ondt. Der sker ikke noget.
Nu går vi. Tak, fordi vi måtte komme.
Det gjorde ikke ondt. Der er ikke noget at være bange for.
Det er det eneste, han kan finde ud af. Han tabte.
Han er en kæmpe nar. Forstår I det?
Forstår hvad?
At han er en idiot, som vi ikke vil spilde kræfter på.
- Han er en kæmpe nar. - Præcis.
Jeg tror ikke, han føler, han tabte.
- Nej, men det gjorde han. - Det tror jeg ikke.
- Nu kører vi. Nu har vi været her. - Kæmpestor pikspiller-nar.
- Sætjer ind. - Han var bare så stor en narrøv.
- En kæmpestor pikspiller-nar. - Nu er det nok.
- Kæmpestor pikspiller-nar! - Tag selen på. Så så. Så stopper du.
- Skal vi lade Morten prøve? - Ja!
Vent lidt. Sådan.
(alle griner)
Kom nu, Morten.
Perfekt!
Nej, I skal slippe den samtidig.
Se der.
- Er feberen faldet? - Ja.
Det er perfekt.
Der er han.
Han går bare rundt. Alle er bange for ham, men ingen tør gøre noget.
Jeg prøver at finde noget som gitter.
Prøv lige at komme her.
Det må være noget, min farfar har købt.
Vi må slet ikke have det liggende. Det kan fyre hele huset af.
- Det er jo bare fyrværkeri. - Der er meget sort krudt i.
Flere kilo.
- Man kunne lave en gigabombe. - Kan man det?
Ja. Jeg kan vise dig det på nettet.
Han blev jo ved med at slå din far.
Din far var måske ikke bange, men han blev ved med at slå ham.
Hvis vi hævner os, kunne han lære, man ikke skal opføre sig sådan.
- Hvor højt lyder den? - Højt.
- Er der ingen, der hører det? - Ikke herude.
Tag lige bomben.
Vil du tænde?
Løb hurtigt væk.
- Du må gerne gøre det. - Vil du ikke?
- Husk, du skal løbe straks. - Ja.
Fuck, mand! Hvor er det sygt!
Tænk, hvis vi laver en ud af de store, hvor vild den bliver!
Hans bil bliver smadret i småstykker.
- Hvad for en bil? - Ham narrøven Lars.
- Vil du sprænge hans bil i luften? - Selvfølgelig.
Det bliver jo opdaget. En bil er helt vildt dyr.
- Din far bliver glad. - Det tror jeg sgu ikke.
Det er også lige meget. Ingen finder ud af det. Er du med eller ej?
Det ved jeg ikke rigtig.
Hvis du ikke vil være med, vil jeg godt have min kniv tilbage nu.
- Forsigtig nu. - Båre! Båre!
Løft.
Af sted. Der er puls.
Videre! Op, op, op.
Klargør patienten. Giv hende drop.
Antibiotika.
- Tak. Sover patienten? - Ja.
Lad mig se.
Swab. Tak.
Swab. Hold den.
Sig, hun overlevede det.
Vi har gjort alt, vi kunne. Nu må vi vente og se.
- Tak, doktor. - Spørg ham, hvad der skete.
Der kom nogle folk i en bil. Hans kone kunne ikke løbe hurtigt.
Big Man sprættede to andre piger op, og de døde.
Vi ved mere i morgen.
(glade børnestemmer)
- Hvad har du der? - Ikke noget.
Hvis det ikke er noget, kan jeg godt se det.
Mor, det kan du ikke tillade dig!
Elias, det er en kniv. Har du siddet og løjet over for mig og politiet?
- Er du fuldstændig sindssyg?! - Nej.
- Hvad fanden er det, der foregår? - Ikke noget.
Ikke noget?
(bil på gårdspladsen)
Christian...
Christian.
Hvad fanden tænker du på?
At stikke en med en kniv? Vil du ødelægge dit liv?
Kig på mig. Kig på mig, Christian.
Kig på mig.
Christian... jeg elsker dig. Men det er heller ikke nemt for mig.
Vi må i det mindste tale sammen.
Har du kneppet hende?
Har du kneppet Elias' mor?
- Hvorfor siger du sådan noget? - Du har jo lyst til det.
Du opnår ingenting ved at opføre dig sådan.
- Du sagde, vi skulle tale sammen. - Så holder du op, du gør.
Hold op med det sludder.
- Det er ikke sludder! - Det er noget sludder.
- Er det derfor, du er sur på mig? - Du er bare en stor løgner!
Mor vidste, du løj. Alle ved, du lyver.
Ved du hvad, Christian?
Hvis mor kunne se dig nu, ville hun være ulykkelig over at se, -
hvordan du er blevet. Hvorfor skal du sige så onde ting?
- Hvad har jeg gjort dig? - Jeg skider på, hvem du knepper.
Du skal ikke fortælle mig, hvad der er rigtigt og forkert.
Det er forkert. Og forbudt. Du tager aldrig mere en kniv med i skole.
Har du forstået det?
Du ville have, hun skulle dø.
- Nej. - Jo, du ville!
Du kan ikke undskylde det med, det var bedst for hende at få fred.
Hun ville ikke dø, og du gav op. Jeg gider ikke folk, der giver op.
- Okay? - Christian...
- Hej, Sofus. - Vi ses senere. Hav en god dag.
Jeg sladrede ikke. Min mor fandt kniven og flippede ud.
- Tror du ikke på mig? - Lad mig være.
Lad være med at sende flere sms'er.
Det gør ondt helt ned i hånden.
Det kan jeg forestille mig. Jeg giver ham nogle piller.
(skudsalver)
(jeep dytter)
Rolig nu. Rolig. Bevar roen.
Er du læge?
Ja.
Kan du redde mit ben?
Jeg vil beholde det.
- Du må ikke skære det af. - Jeg skal gøre mit bedste.
Men jeg vil ikke have våben i lejren.
- Det bestemmer jeg! - Nej.
Det bestemmer jeg.
Våben og biler skal holdes langt fra lejren.
Det er Big Man. Det er ham, der sprætter de gravide op.
Han er et uhyre.
Bilen skal væk. Biler og våben skal være langt væk.
Ellers kan jeg ikke behandle dig, og så mister du benet.
Sygeplejerske...
Sygeplejerske?
Hjælp ikke Big Man. Han er ond.
- Hvorfor hjælpe Big Man? - Det er jeg nødt til.
- Han har slået alle mine børn ihjel. - Det gør mig ondt.
- Han er ond. - Jeg må gå.
Du er en mærkelig mand.
Jeg tror, det er malaria. Jeg behandler hende for malaria.
Hun får det godt igen om et par dage.
Vi var enige om to mænd ad gangen.
Bare rolig, doktor. Se, hvad de kom med til mig.
De går nu.
Det ser stadig slemt ud. Hvorfor tager det så lang tid?
Det er en slem infektion. Den slags tager tid. Okay?
Jeg skal komme til kræfter.
Omar derovre vil tage min plads.
- Er du min ven? - Nej, det er jeg ikke.
Men jeg gør mit bedste for dig.
Alle her har slået ihjel.
Mænd, kvinder, børn.
Så længe jeg ikke slår dig ihjel, kan vi være venner.
Jeg er en indflydelsesrig ven.
Svar mig!
Blæs.
- Blæs. - Anton.
Anton!
- Hun er død. - Blæs.
Hun er død.
- Anton. - Blæs.
- Tjek hendes puls. - Stop. Anton, stop.
- Hun klarer den. - Se på mig. Hun er død.
Hun er død.
Vær sød at hjælpe mig.
Lille kusse, stor kniv.
- Hvad sagde du? - Lille kusse, stor kniv.
Er du færdig med hende? Måske kan Omar få hende.
Han kan lide ting, der ligger stille.
Forsvind. Ud.
Ud med jer! Forsvind!
Hvis du kan stå op, kan du godt tage af sted. Gå så!
Du er ikke længere syg. Forsvind med dig!
Væk! I er ikke syge! Kom ud af lejren!
Jeg er ubevæbnet. Jeg har fjender overalt.
Det er ikke mit ansvar. Forsvind. Du er ikke syg længere.
(skriger af smerte)
(højt skrig)
(skype-opkald)
- Elias. Hej, min skat. - Hej, far.
Skønt at se dig, skat.
Har vi aftalt at ringe sammen i dag?
Jeg fik bare lyst til at tale med dig.
Jeg har haft så travlt i dag. Så jeg kunne ikke huske, -
om vi skulle tale sammen i dag.
Christian, ikke?
Hans farfar døde for lang tid siden og har fyrværkeri ude i laden.
Ingen har opdaget det.
Kan du høre mig? Jeg har noget vigtigt at fortælle dig.
Christian har bygget en bombe og vil sprænge en bil i luften.
Hallo?
Far?
(skratten)
Jeg er her.
Jeg tænker på, om vi kan... Jeg har haft en meget stressende dag.
Kan vi tale i morgen i stedet for, samme tid?
Er du okay? Du virker underligere, end du plejer.
Jeg har det fint.
Kan vi sige, vi snakker i morgen?
Jeg må løbe nu.
Okay, far.
Jeg elsker dig, skat. Kys.
Kom nu.
Jeg er med. Jeg vil gerne lave den bombe.
Lad os bombe det svins bil.
Jeg synes, du har ret. Han har fortjent det.
Kom. Vi har time.
Hvad med de andre biler?
Dem ved siden af bliver også smadret. En masse ruder.
- Og hvis der kommer mennesker? - Det gør der ikke.
- Hvordan kan du vide det? - Vi gør det tidligt om morgenen.
Vi gør det bare på søndag, hvor alle sover.
- Jo, men jeg skal spille fodbold. - Sgu ikke klokken syv om morgenen.
- Nu er du kylling igen. - Nej.
Du kan ikke bakke ud. Nu gør vi det.
Selvfølgelig.
Hold lunten.
Er du færdig med dit spil?
Hvis jeg døde, ville du så blive boende her?
Jeg gider ikke skændes med dig. Kig ikke sådan på mig. Du dør ikke.
- Det kan da godt være. - Nej, det kan ikke.
Ville du flytte til London eller bo her hos farmor?
Jeg ville blive så ulykkelig, jeg ikke ville bo nogen steder.
Du ville bo et sted, selvom jeg ikke var her.
Hvorfor svarer du aldrig på mine spørgsmål?
Hvad er det, du vil have, jeg skal sige?
Som om du blev hjemløs, hvis jeg døde. Hvorfor lyver du hele tiden?
Det her er vanvittigt. Jeg har ikke løjet for dig på noget tidspunkt.
- Kig på mig. - Du sagde, mor ville blive rask!
- Du sagde også, hun ikke havde ondt. - Jeg er lige så ked af det som dig.
Nej, det tror jeg ikke. Du ville have, hun skulle dø.
Det ved jeg. Indrøm det. Du ville have, hun skulle dø!
Det er rigtigt, jeg ville have, hun skulle dø. Til sidst.
Fordi hun selv ville det.
Jeg kunne ikke mere. Og hun kunne ikke mere.
Hun skreg af smerte, og hendes hjerne var ædt op af kræft.
Hun bad mig så mange gange om at gøre det.
Det kunnejeg ikke, fordi du ville blive ked af det.
Og hvis det er at give op, sa gav eg op.
Jeg gav op.
Men det er ikke det samme som at ville have, at hun skulle dø.
Christian.
Er du sikker på, vi skal gøre det her?
Ja.
- Du har lavet den større. - Kom nu.
Okay.
Vi har et minut, før den sprænger. Vi går roligt hen til cyklerne.
Lad være med at kigge tilbage.
- Nej! - Hvad er der?
- Elias! - Stop!
Løb! Tilbage! Der er en bombe løs!
Nej!
- Nej! - Elias!
Ring efter en ambulance!
Elias? Elias!
- Hvad kommer I med? - Elias på 12 år.
- Han sprængte en bil i luften. - Hvad er der sket med ham?
Stabil vejrtrækning, men kredsløb påvirket.
Ja. Hvem tager sig af moren her?
Han har et stort åbent sår her i maven.
- Er der andre skader? - Bliv her.
Vi må pakke abdomen i servietter og undersøge ham grundigt.
Prøv at høre. Det, I har gjort, er slemt.
Men hvis der er andre involveret, er det en anden sag.
Det skal jeg være sikker på, der ikke er.
- Jeg lavede det hele selv. - Sammen med Elias?
Det var min idé. Han gjorde bare, hvad jeg sagde.
Jeg bestemte det hele.
Så du har ikke snakket med nogle på nettet? Fået idéer fra andre?
Nej. Kun de hjemmesider, jeg har fortalt jer om.
Nu kommer en af mine kolleger og spørger om det hele en gang til.
Hvad med din anden søn? Hvordan har han det?
Han er hos min mor. Han ved ikke noget.
Jeg vil gerne have, du bliver her. Du må godt bare...
- Bare være her. - Selvfølgelig.
Christian er herude. Han vil gerne se Elias.
Er det okay, jeg sender ham ind?
- Hvordan har han det? - Hvorfor er du ikke hos politiet?
Det har jeg været. Min far hentede mig.
- Hvor er din far henne nu? - Jeg vil gerne se Elias alene.
Du skal ikke være her. Forstår du det?
Du har slået ham ihjel, din lille psykopat.
- Du har slået ham ihjel. - Har jeg?
Du skal holde dig væk, ikke? Du skal holde dig væk.
Du har slået ham ihjel, fordi du er sådan en lille, forkælet møgunge, -
der tror, du kan styre andre menneskers liv.
Du skal ikke være her!
Så er det nok. Stop!
Kom med her.
Marianne, vi har fået svar fra CT-scanningen.
Ingen blødninger i hjernen. Minimal fri væske i bækkenet.
Sandsynligvis fra operationen. Og ingen mistanke om andre skader.
Tak.
Så har jeg ikke mere. Så siger jeg tak for hjælpen.
- Hvad kommer der til at ske med dem? - Det ved jeg ikke.
- Kan de tage ham fra os? - Nej.
Der er en række formildende omstændigheder.
Det kommer til at gå under groft hærværk.
De sociale myndigheder tager over.
Husk på, at din søn reddede de mennesker.
- God bedring med ham. - Tak.
Elias? Elias?
Godt.
Nu fjerner jeg lige det her.
Se, hvem der er her.
Hej.
- Undskyld. - Skat...
- I må ikke være sure på Christian. - Det tager vi senere.
- Det var min egen skyld.
Det var mig, der ville det.
Det var mig, der overtalte Christian.
Det snakker vi om senere. Nu skal du bare hvile dig.
- Hvordan kunne han finde på det? - Det ved jeg ikke.
Han skal nok blive fin.
- Han bliver helt rask igen. - Ja.
Jeg kører dig hjem nu, og så tager jeg ud i sommerhuset.
(græder stille)
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Eva sagde, han ville komme til at hade mig.
Tror du, han hader mig?
Hun var altså ond til sidst.
Hun var... Hun var så ond.
Bitter.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre, for at det hele skal blive godt igen.
Han er jo min lille dreng, ikke?
(mobil ringer)
- Ja? - Er det Marianne?
- Ja. - Hej, Marianne. Det er Claus.
Christians far. Undskyld, jeg ringer så sent, -
men jeg kan ikke finde Christian. Er han taget over til jer?
Nej, han er ikke her.
Hvad var det om?
Det var Christians far. Christian er forsvundet.
Det er mig, der har ringet.
Jeg har kigget på værkstedet, men han var der ikke.
Christian! Christian.
Det er Elias' far, Christian.
Gå væk fra kanten.
Gå væk fra kanten, Christian.
Elias får det godt igen.
Han bliver helt rask.
Tror du, jeg ville komme herop, hvis Elias ikke blev rask igen?
Så ville jeg da være hos ham. Ikke?
Han bliver helt rask igen.
Du må tro på mig.
Så jeg har ikke slået ham ihjel?
Nej.
Jeg troede, han var død.
Han lever.
Og han bliver helt rask.
Jeg kunne ikke se ham for mig.
- Jeg ved ikke, om børn ser yngre ud. - Når de er døde?
Voksne ligner små børn, når de er døde.
Det gjorde min mor i hvert fald. Hun lignede en lille pige.
Som om hun aldrig havde været voksen.
Som om hun aldrig havde været min mor.
Jeg savner hende så meget.
Af og til føles det, som om der er et slør mellem en selv og døden.
Men det slør forsvinder, nar man...
...mister en, man har elsket eller stået nær, -
og så ser man døden helt klart -
et kort øjeblik.
Men senere vender sløret tilbage, -
og så lever man videre.
Så bliver det godt igen.
Tror du det?
(begge græder)
Christian?
Elias' mor står nede i gangen og vil tale med dig.
Av! Lad lige være. Lad nu være.
Det er ikke sjovt. Lad være!
Av! Lad være!
- Morten, lad lige være. - Nu er det nok.
Nu slapper du af.
- Lad nu være. - Morten er vildt irriterende.
- Morten, altså. Har du det godt? - Prøv at se. Han kan ikke en skid.
Lad nu være!
Vi lader dem være og går ned i caféen.
- Jeg vil have en cola. - En lille en.
- En stor. - Fik du ikke en, da du kom?
Jeg vil gerne have en til.
- Gør det ikke ondt? - Jeg får sådan nogle piller.
Jeg har fortalt politiet det fuldstændig, som det er.
Det har jeg også.
Det er underligt. Jeg har sovet i flere dage, men jeg er stadig træt.
- Jeg vil bare godt sige undskyld. - Det behøver du ikke.
Jo.
- Jeg var en idiot. - Det gør ikke noget.
Jeg glæder mig til, du skal i skole.
Det gør jeg også.
SLUT Danske tekster: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service 2010